The Eastern Spirit Subbing Squad представя
Бабо, дръж се! - Бабо!
Бабо! - Още диша!
Да я отнесем в селото!
Аз ще я отнеса!
Не можеш да умреш, бабо!
Своите мечти аз скоро ще постигна!
Ако гласът ми успява да достигне до сърцето ти,
хайде, нека да вървим!
МАГИ Лабиринт от магия
Хората искат да променят утрешното, но твърде лесно се предават.
Тук винаги е било така.
Живеят с извиненията си ден след ден.
Приличат на парче скала на ръба,
подритнато и никому ненужно.
Знаеш ли това, че някъде навън
хората изобщо не се смятат за значими?
Всички носят своите болки, дори и аз!
Но своите мечти аз скоро ще постигна!
Хвърли се напред, нека всичко се завърти!
Преброй до три и нека шоуто да започне!
Ако гласът ми успява да достигне до сърцето ти,
хайде, нека да вървим!
Пета нощ: "Преминаващите лабиринти"
Вярно ли е? - Да, нападнали са патрула ни.
Нали ви казах, че няма смисъл от преговори с тях.
Трябва да ги унищожим веднага.
Отивам в селото им. - Чакайте…
Искам да разбера дали са стреляли по нас, или не.
Не си правете труда!
Принцеса сте, но сте дъщеря на предишния император.
В момента изпълнявате повелята на сегашния.
Господарят повери на мен да ви защитавам.
Не желая да вършите подобни неща.
Тогава няма да отида като принцеса. - Господарке Хакуей…
Извадиш ли меч сега, ще се лее кръв.
Ако искаш да спечелиш даден човек, подходи с достойнство.
Няма да мога да ви спра.
Но нека поне се погрижа за войската, докато ви няма.
Съгласна ли сте? - Нямам избор.
Да вървим, Сейшун. - Да.
Стрелата, която удари баба, е на империята Ко!
Да отвърнем! Крадат жените ни и нападнаха баба!
Няма смисъл да стоим тук! - Прав е!
Да се бием за клана си! - Точно така!
Чакайте, хора!
Баба ни заръча да не започваме война.
Искаше да заключим гнева в сърцата си!
Врагът няма да ни остави така! Завлякоха Тоя и другите!
Битката е единственият избор!
Бабо…
Любимото ти селце е в опасност, бабо.
Да се бием за честта на клана! - За клана!
Какво да правя? Всички ще умрат.
Трябва да ми помогнеш, Аладин.
Вие поемате командването…
Но не мога да повярвам, че тези Кога…
Та те дори не успяха да убият и един, страхливците!
Сега ние трябва да вършим мръсната работа.
Какво ли ще стане сега,
щом принцесата е тръгнала нататък сама?
Какво имате предвид? - Само се тревожа.
Принцесата ще се изправи срещу много ядосани хора.
Тревожа се, че може да я убият.
Да не би да е част от плана ви? Но защо?
Защо ли?
Защото така ми харесва.
Харесва ми да ги гледам как почервеняват от яд
и показват истинските си лица на диви животни.
Защото обичам войната!
Не вярвам, че Кога са искали да започнат война.
Защо?! - Защото момчето твърдеше друго.
Баба ми показа какво е семейство. Те са ми скъпи.
Не ги убивайте.
Това момче е преминало Лабиринт, нали?
Не знам. Но чувствам, че мога да му се доверя.
Може би го приемате по различен начин,
защото сте минавала през Лабиринт.
Нека просто да говорим с тях!
Принцесо! - Как смеете да наранявате баба?!
Успокойте се. Дойдохме да говорим с вас.
Стига лъжи! Няма да ни измамите отново!
Принцесо!
Защо не бягаш?! - Не желаем да се бием.
Позволете ни да обсъдим проблема и да стигнем до решение заедно.
Не я слушайте! И вчера каза същото!
Хванете я! - Да!
Стига, глупаци!
Бабо?!
Не ви ли е срам от това? Не сте ли воини на Кога?
Не забравяйте това, което трябва да защитавате.
Не забравяйте как трябва да се борите!
Кланът Кога ще се присъедини към империята Ко.
Бабо! - Направите ли го, ще ни избият!
Разбирате ли сега, принцесо?
Кланът ни често биваше нападан от нашественици и робовладелци,
и това ни е оставило дълбоки белези.
Не желая семейството ми да страда повече.
Бях почти готова да ви обявя война,
но тогава се появи едно дете,
което ми каза, че сте достойна за нашето доверие.
Но тази рана е сериозна. Били са моите хора…
Животът на една старица по-важен ли е от този на клана?
Вие много добре знаете отговора.
Разбирам ви и ще се погрижа за тях.
От този ден нататък гарантирам за вашата безопасност
от мое име и от името на империята Ко.
Значи вече сме хора на Ко… - Какво значение има това?
Ако държим на честта си, нищо няма да се промени.
Нека бъдем като баба!
Какво решихте, хора на Кога? Дайте ни своя отговор!
Невероятни са, нали, Уго?
Имат смелостта да избират, за да имат по-добро бъдеще.
Не беше нужно дори да се намесваме.
Бабо, дръж се! - Бабо!
Бабо!
Какво има, Аладин?
Какво правиш тук отзад самичък?
Бабо… Ти си отиде, нали?
Всички плачат. Обичаха те.
Говориш така, сякаш не си един от тях.
Какво чувстваш ти?
И аз те обичам, бабо.
Но моите спомени с теб са по-малко от техните.
Аладин,
нима вярваш, че си самичък на този свят?
Това не е вярно.
В тази си форма
най-сетне разбрах какво си.
Виж това.
Всяка жива твар е индивидуално творение,
но източникът на живота е един-единствен.
Това е рукх, живата кръв на земята ни,
енергията на душите ни.
А ти, който си обичан от силата
и можеш да черпиш от могъществото й,
ти си Маги.
Ти живееш с душите на безброй милиони,
водиш ги, създаваш техния свят.
Ето защо никога не си сам.
Любими Соломонови сине,
аз винаги ще бъда до теб.
Ще трябва да пазим мира в тази страна.
Да. - Имам още една важна задача.
Какво си намислил?! - Отивам на война, разбира се!
Спри дотук! Кланът Кога вече е част от нас!
Големи страхливци се оказаха.
Нападнаха ги една нощ
и веднага подгънаха крак пред вас!
Наистина си бил ти, Рьосай!
Точно така. Но моята версия е малко по-различна.
"Принцесата беше брутално убита от Кога."
За да отмъстят, Рьосай и армията
унищожиха селото на Кога.
Дали наистина ще е така?
Може ли някой като теб да води цяла армия?
Как изобщо успя да измислиш нещо подобно?
Щяха да изберат мен, ако не се беше появила!
Щях да бъда генерал! Това са мои доверени хора.
Ще умреш тук и сега, проклета жено!
Вещерските й трикове! Заради проклетия Лабиринт!
Убийте я!
Джин-носител: Двойна луна!
Какво ще заповядате? - Дай ми време.
Мога да събера достатъчно сила, за да се справя с тях.
Разбрано!
Духове на любовта и хаоса, призовавам ви!
Заемете формата ми, живейте в моите граници.
Направете ме велика магьосница! Паймон!
Предателю Рьосай, първата принцеса на империята Ко,
Рен Хакуей, те осъжда на смърт!
Приготви се!
Бабо, почивай в мир.
Уго, радвам се, че дойдох в това село.
Най-накрая знам какво съм. Или поне отчасти.
Ти отново се оказа прав.
Какво става?
Всичките ще ни унищожи! - Запалете стрелите!
Може да ударим някой от нашите! - Спокойно, няма.
Стреляй, сега!
Ако продължа така, силите ми ще свършат.
Сейшун! - Идвам!
Да сложим край на това!
Магул Алхазад!
Принцесо! - Къде е Рьосай?
Сега вече са слаби. Трябва ми Рьосай!
Кои точно са отслабнали?
Когато изчерпаш енергията от носителя,
той става напълно безполезна вещ.
Сега си безсилна, нали, малката?
Не се плаши, принцеске. Ще те убия бързо.
Ще убия и теб, и братчето ти, Рен Хакурю!
Копеле!
Точно така, аз съм воин.
Нека разберем кой заслужава да бъде генерал!
Точно това искам!
Няма да имам шанс в дуел!
Ти ми повярва, глупачке! Заслужаваш да страдаш!
Ще умра ли?
Мислиш, че си специална? Ти си нищо! Нищо не струваш!
Халхарл Инфигар!
Момче… Какво си ти всъщност?
Аз ли… Аз съм…
Точно така, Аладин, ти си…
Маги. - Маги?
Ветрилото ми! - Мога ли да го докосна, како?
Как сте, хора? Аз съм Паймон.
Дете на Соломон, владетелка на любовта и хаоса.
Господарката ми е принцеса Рен Хакуей.
Но откъде има силата да ме материализира?
Виж ти, един Маги!
О, нещо, което не се вижда всеки ден!
Пак ли? Да можех да разбера какво казва…
Да, сега разбирам ситуацията.
Странни неща се случват по света, нали?
Но това не ме засяга.
Имам да се грижа за моята скъпа кандидатка за трона, Хакуей.
Точно затова съм създадена!
Кандидатка за трона? - Точно така!
Един Маги от империята Ко я избра за кандидат.
Главни жрецо? Къде сте? Маги!
Там ли? Трябва да се видите с императора.
Иначе ще се ядоса.
Не мога да понасям това прасе. Хакурю!
Какво има, главни жрецо? - Не можеш ли да станеш император?
Събери ги тези сили вече! Трябва да минеш някой Лабиринт.
Точно като сестра ти Рен Хакуей.
Главният жрец ме насочи към Лабиринта.
Значи има и други Маги. - Има!
Ваше задължение е да избирате крале.
Ти още ли не си избрал?
Някой трябва да сключи договор с джин, както сме ние с Хакуей.
Наистина ли ми го давате? - Разбира се!
Баба би се зарадвала.
Вземи си и оръжие! - На Аладин не му трябва, глупако!
Хей, познавате ли човек на име Голтас?
Това е било ужасно.
Голтас е разпространено име сред нас. Сигурно е бил от семейството.
Ще се молим за душата му. - Разбирам…
Благодаря ти, че остана до нас, когато трябваше.
Не беше съвпадение.
Много скоро ще напуснете това място.
Спомняте ли си, Аладин?
Плакахте, защото не знаехте кой сте.
Ако преоткриете света, ще разберете защо сте роден, сигурен съм.
Ще срещнете много хора и ще опознаете себе си.
Пътят ще ви отведе към себепознание.
Ти наистина си прав, Уго.
Тръгваме! Всички ли се сбогуваха?
Аладин, до скоро. - Пази се!
Ще се срещнем отново някой ден.
Това, което се случи при Амон, беше избиране на крал.
Не знам какво ще се промени след срещата ни,
но ще те намеря отново, Али Баба!
Свий пръсти пред очите си
и виж света като през телескоп!
Светът, разкрил се пред теб, вече е отдавна разказана приказка.
Никога не губи пътя към светлото бъдеще!
Съдбата ти е да осъществиш много мечти и желания.
Но ако останеш сляп за по-дълго, всичко си отива.
Вместо постоянно да търсиш извинение,
защо просто не опиташ веднъж?
Свий пръсти пред очите си
и виж света като през телескоп!
Направи си очила и ги сложи пред очите си.
Намери всички мечти, проследи всяка надежда!
Създай свое собствено приключение!
Накъде вървиш? Какво виждаш
в пространството между пръстите си?
Вероятно изглежда като нещо далечно, но не е.
Това е обещание, по-скъпо от всяко съкровище.
Превод: GFotaku Редакция: mrnkaloto
Безполезните роби са храна за хиените!
Не се плаши. Те няма да те вземат за роб.
Следва: Фаналис, племето на бойците
Моргана, страхотна си! А аз кога ще се показвам?!